Какво е това? Защо пламъците на Авдол не го усетиха?
Къде си, Авдол? - Авдол се разпадна, той е мъртъв.
Сега е ваш ред.
Трябва да ви избия дръзката мисъл, че може да победите лорд Дио.
Един по един... Един след друг...
Аз ще ви пръсна из моето измерение на мрака.
Лъжеш...
Ти си убил Авдол ли?
Не ме лъжи!
Какво? Никой не ме предупреди, че Стандът на Полнареф
може да атакува толкова бързо и на такова разстояние.
Насам гледай, нищожество такова!
Искам да узная цялата приказка.
Топлината се покачва от пясъка, който се вълнува кат' море.
Зовът съдбовен за пореден път отеква.
Заплашителен огън изпепелява дестинацията им.
С остриета безстрашни
те ще пронижат сбралите се богове.
Накъде са се запътили и съдбата още отговор не може да даде,
ала за последната битка време е.
Платинена звезда ще бележи началото на този период!
Историята им започна, ала времето не спира своя бяг.
Кръстоносците не ще се спрат и на всичко край ще сложат!
Празната последна страница той ще вземе в ръце
и юмрук през нея ще забие!
Краят на света
и спомените на рода!
НЕВЕРОЯТНИТЕ ПРИКЛЮЧЕНИЯ НА ДЖО-ДЖО И ЗВЕЗДНИТЕ КРЪСТОНОСЦИ: ЕГИПЕТ
Епизод 43: Миазма от небитието, Ванила Айс, част 2
Какво беше това? След като илюзията изчезна,
чух да пада стена. - Дали са Авдол и Полнареф?
Проклятие! Че го наръгах, наръгах го, но не го убих.
Смали се и изчезна в пространството си.
Заедно със Станда си.
Авдол... По дяволите!
Ти беше този, който каза...
Полнареф, Иги, внимавайте!
Че собствената ни безопасност е на първо място.
Че няма да ме спасяваш.
Лъжец!
Още от Индия все гледаше в чуждата паница!
Авдол! Трябваше да ме оставиш да умра!
Ако не бях приклекнал, той щеше да ме убие.
Съдбата ми казва да живея? Авдол ми казва да се боря?
Не можем да останем тук! Да се махаме, Иги!
Нагоре, Иги! Качвай се! По стълбите!
Това е изходът! През тази врата влязохме.
Но не можем да си тръгнем.
Авдол се жертва, за да ни спаси.
Той вярваше, че можем да победим Дио.
Не мога да предам доверието, което ни възложи!
Само един неудачник би побегнал сега.
Ние няма да бягаме.
Ще тичаме, за да се доберем до онзи негодник Дио!
Отиваме право при него!
Мислех, че ще излязат навън. Жалко...
Впечатлен съм, че успя да ме рани.
Полнареф несъмнено има силата да преодолее страха от опасността.
Ще го приклещя и убия.
Моят Станд превъзхожда неговия.
Той каза, че устата на Станда му води към измерение на мрака?
Нямам представа какво значи това,
но той може да се приближава без звук, миризма или други признаци на живот.
Но как... Как да победя този тип?
Вече е тук!
Наблизо е! Той е някъде тук!
Иги, пази ми гърба!
Аз ще пазя твоя.
Той не може да мине през някоя стена, без да пробие дупка в нея.
Знам само, че шансът ни да го убием е,
когато се покаже от онова измерение.
Ела ми, кучи сине! Ще те разполовя!
В момента моята Колесница е адски бърза!
Кипя от гняв, задето уби Авдол!
Какво?! Бил е в пукнатината под крака ми?! Колеснице...
Кракът ми! - Като за начало взех крака ти,
за да не може да тичаш наоколо.
Кучи син! - Полека.
Г-н Джостар, още един трус. - Няма съмнение.
Авдол и другите водят битка някъде в имението.
Да побързаме, трябва да ги открием!
Покри се в хаоса, Полнареф.
Безсмислено. Не можеш да стигнеш далеч.
Сигурно се криеш под някоя отломка.
Безпомощен си пред Ванила Айс. Непременно ще те победя.
И така, къде се криеш, Полнареф? - Много е шумно, Ванила Айс.
Лорд Дио!
Моля да бъдете внимателен. Полнареф и кучето се крият някъде тук.
Оставете на мен. Няма защо вие да се затормозявате.
Фалшивият Дио на Глупака го заблуди.
Обикновено бих почувствал вина, че нападам някого в гръб,
но ти уби Авдол именно така и затова не изпитвам и капчица жал!
Ти заслужаваш такава смърт! Давай, Иги!
Станд - Крийм Носител - Ванила Айс
Давай, Иги! Раздроби му лопатката...
Разпори го до бедрата като скумрия!
О, не! По дяволите! Усетил ни е!
През прозорците се процежда слънчева светлина.
Истинският лорд Дио
никога не би излязъл от стаята си, за да слезе тук долу.
Иги!
Истинският лорд Дио ми се довери и ви остави на мен!
Той никога не би слязъл до втория етаж!
Проклятие, ще убие Иги! Ще го погълне в измерението си!
Как посмя, долно псе такова?!
Накара ме да унищожа образ на лорд Дио!
Какво? Удари го!
Вместо да го погълне в измерението си, той го удари!
Как посмя...
Как посмя? Пясъчен клонинг или не,
ти ме накара да посегна на лорд Дио!
Ще те ритам до смърт, помияр такъв!
Измерението ми на мрака ще те убие за миг.
Но това няма да потуши гнева ми!
Сам си си виновен! Сам!
Сам си си виновен, задето ме вбеси! Сам!
Ще ти дам урок!
Харесва ли ти! На ти! Харесва ли ти? А?!
Спри...
Ванила Айс не е добре с главата. Това е лудост!
Вбеси се, защото го накарахме да посегне на образа на Дио?
Измерението на мрака е неговото съзнание! Душата му е тъмна бездна,
поглъщаща всичко по пътя си!
Лорд Дио каза, че не бива да подценяваме човешката решимост.
Но ти си един помияр!
Ти нямаш нито решимост, нито горда душа!
Спри... - Харесва ли ти? А?!
Спри... - Харесва ли ти?!
Спри, Ванила Айс!
Да приключваме, Полнареф!
Проклятие!
Изчезна! Но... Иги!
Пясъчният ти клонинг на Дио може и да се провали,
но пясъкът ти ми подсказа как да следя движенията му.
Виждам го. Виждам го къде е!
Нека ти! Спипах те, кучи сине!
Не можеш да се движиш, без да погълнеш всичко по пътя си.
Погълни песъчинките и ми ела насам, подлецо!
И когато се покажеш от онази воняща уста,
това ще е краят ти!
Заковах го! Да, мамка му!
Имаш още една слабост, Ванила Айс.
Трябва да надзърнеш от измерението,
за да видиш какво става навън!
Изяж това! Налапай ми шпагата и умри, нищожество такова!
Пронизах продълговатия ти мозък през гърлото!
Умирай вече! Смъртно ранен си!
Просто умри!
Умри, Ванила Айс!
Няма да умра. Нямам време да се гърча от болка!
Ще те убия на всяка цена!
На всяка цена ще погълна Иги и ще убия Джостарови!
След това вече мога да си позволя да умра!
Кучи син! - Мъдро беше да издърпаш шпагата си.
Този път ще те пратя в Ада!
Тази ли непослушна ръка ме намушка?
Кучи син!
По дяволите! Трябваше да го разкарам! Проклятие!
Никъде не отиваш!
Срязах го, но сега я втасах!
По дяволите, кракът ми! Не мога да помръдна.
Но нямам време да мисля за болката.
Бях на косъм да му видя сметката!
Този тип е, как да кажа... Той е вманиачен!
Пълен психопат, обсебен от това да служи на Дио.
Но не бива да се давам на манията му!
Аз също не мога да си позволя да умра, преди да те убия!
Ето те, негоднико! На ти!
Няма смисъл! Погълна върха на шпагата ми!
Не мога да го атакувам, докато се крие в измерението си.
Просто ще ме погълне!
Проклетникът поглъща всичко по пътя си!
Кучият му син знае, че мога да го атакувам,
ако се покаже и затова атакува на сляпо!
Има добър инстинкт. Скоро ще ме нацели.
Трябва да отзова Колесницата.
По дяволите! Иги губи страшно много кръв.
Счупените му кости са пронизали дробовете му.
Ето на това му се вика лудост... Скоро няма да остане и стена!
Не. Греша!
Неговото не е инстинктивно. Движенията му са преценени!
Той се движи в кръг.
А кръгът се смалява.
Движи се като циклон... Като спирала против комари!
Дори и да не се покаже да види къде съм, рано или късно ще ме удари!
Хванал ме е в капан.
Ще успея ли да му се измъкна с един ранен крак?
Мога да пробия дупка в пода.
Няма да стане, ще отнеме много време. Приближава ме!
Като по чудо му избягах, но той продължава да стеснява кръга
като игла на грамофона плоча. Още пет кръга и ще е при мен!
Въпросът е как да му избягам с ранения си крак?
Имаш три варианта: Първи, невероятният Полнареф контраатакува.
Втори, приятелите му го спасяват.
Трети, не успява да се спаси. Животът е гаден.
Бих заложил на втори, но не мога да разчитам на това.
Изключено е г-н Джостар и другите, които влязоха тук преди 10 минути,
да изскочат в последния момент, да изкрещят "та-да"
като герои от американски комикс и да ме спасят.
По-скоро да водят някоя своя битка.
Първият вариант е единственият ми шанс!
Колеснице, издърпай ме от кръга!
По дяволите! Побързай!
Забрави!
Отчайващо! Верният отговор беше трети вариант.
"Животът е гаден"!
Сребърната колесница е Станд фехтовач.
Прекалено зле съм ранен, за да може да ме издърпа.
Проклятие...
Разнебитен си. Кротувай, глупако!
Ако се движиш или ползваш още своя Станд,
счупените ти кости ще се набият още по-дълбоко в дробовете ти.
Какво си намислил, глупако? Ще се жертваш, за да ме спасиш?
Аз ще бъда героят, който те спасява!
Ти трябва да оцелееш и да предупредиш другите за този негодник.
Най-важното е да го победим!
Авдол ме спаси, но ти не си длъжен да правиш същото!
Ако всички умрем, край!
Още един кръг и е при мен.
Правилният отговор е номер три. Животът не е милостив.
Вманиачеността му печели.
Сбогом, Иги.
Следва продължение...
Превод: asimilator Редакция: pikapika3 & KoP3Le7o
Не кървя заради теб, а заради Авдол.
Не знам какво става, но... - Не ми върви с приятелите.
Жалък червей!
Винаги става така. Осъзнавам го чак когато тях вече ги няма.